Čuvena niška krčma „Džerima“ svedoči o jednom vremenu i zaslužna za čuvenu pesmu „Kazuj krčmo Džerimo“
Čuvena niška krčma "Džerima“, koja je opevana u još čuvenijoj pesmi "Kazuj krčmo Džerimo“, svoje zlatno doba davno je proživela, još sedamdesetih i početkom osamdesetih godina prošlog veka.
Kakva je to kafana bila govori i podatak da je ušla i u knigu sociologa dr Dragoljuba B. Đorđevića koja se zove po pesmi.
Prvo se zvala „Dva pajdaša“, da bi kasnije kafana dobila naziv po svom gazdi Radetu Živkoviću Džerimi. U početku nije bila na dobrom glasu. Smeštena u predgrađu, nije spadala u mondiš niške kafane, niti je nameravala da se s njima takmiči, ali je upravo ta kafana koja se nalazila pokraj auto-puta „Bratstvo-jedinstvo“ ušla u duše mnogih Nišlija i putnika namernika.
Foto: FB strana Abe Nišlije
Iz ugla sociologije kafane Đorđević svestrano analizira lik Radeta Džerima – njegov odnos sa meštanima, značenje njegovog retkog nadimka „Džerima“, njegovo gazdovanje kafanom, anegdote o njemu i on kao zarobljenik kiča – koji je zajedno sa svojom kafanom „Džerima“ postao legenda i opevan u popularnoj pesmi „Кazuj, krčmo, Džerimo“, koja je već ušla u fond srpske tradicionalne muzike.
Džerima u „Džerimi“;
„Džerima je nepogrešivo prepoznavao „srodnike“, ljude sličnog kova, i prema njima se odnosio popustljivo, od toga da su mogli duže ostati u kafani, znači i kada je za većinu već važio fajront, dotle da im je pozajmljivao pare kako bi mogli da se „provode“, plaćaju muziku i naručuju iće i piće. Takvi su ga retko izneveravali“, piše između ostalog dr Đorđević.
Živković, inače bivši autoprevoznik, na kraju kafanske večeri, koja je isticala uvek posle ponoći i propisanog radnog vremena, često je bio na mukama sa mušterijama, kako da ih privoli da napuste objekat. Prosto naprosto, i „suva i mokra braća“, uljudni i pijani posetioci, nisu olako želeli da se udalje. Kafedžiju je počesto hvatala nervoza, i tada je znao da bude neprijatan i grub, da viče i silom izgoni noćobdije uz omiljenu reč „raus“.
„U krčmi Džerima često je bilo i incidenata, tuča i lomnjave čaša, flaša i inventara, pa je gazda svagda bio pripravan da na vreme reaguje. Držao je motku ispod šanka, i kad neko počne da pravi nered on očas izvadi močugu i onda je pokaže remetiocu nakon čega bi se ovaj primirio“ – jedna je od anegdota koja se prepričava.
Nekada kultno mesto grada Niša, danas ruinirana zgrada
Nimalo nije bilo lako i prijatno biti vlasnik periferijske mehane, u kojoj je znala da zavlada „drumska kultura“, ali je Džerima bio krčmar kakav se poželeti može, iako nije na svaki kalup stavljan, jeste dobar čovek, prostodušan i lafčina.
Krčma „Džerima“ je poodavno zatvorena, sada je samo ruinirani objekat koji stoji pored autoputa i podseća na jedno vreme kada su u njoj nastupali mnogi u to vreme slavni muzičari. I Rade Živković, vlasnik kafane, nas je napustio pre šest godina. Ipak, zahvaljujući pesmi oni će živeti.
Anegdote:
U krčmi Džerima često je bilo incidenata – tuča i lomnjava čaša,
flaša i inventara – pa je gazda svagda bio pripravan da na vreme reaguje.
Držao je motku ispod šanka, i kad neko počne da krši, on očas vadi močugu
i nemilosrdno udara remetioca. Jednom se desilo da Džerima skoro ubije „na
mrtvo“ nedužnog gosta, jer mu je izistinski izazivač nereda lukavo podmet-
nuo lom ispod astala
∗
Кelner zove Džerimu i saopštava mu da jedan gost neće da plati ceh.
Džera mu priđe i pita ga: „Jel ‘oćeš da platiš?“
Gost: „Neću. Ja sam pravnik i mogu da ti zatvorim kafanu.“
Džerima mu se derne: „Pa, čitava niška komuna ne može da gu zatvori
– ti ćeš da je zatvoriš!“
Istera ga i pojuri motkom; gost se bezglavo sjuri niz autoput.
∗
Došao u kafanu glavni sanitarni inspektor koji, inače, ima pravo da zatvori takve objekte. Svi se poplašili, pa i Rade Džerima. „Ništa, ništa“, veli inspektor, „samo sam navratio da se uverim da li zaista Džera čuva ovce u crnom odelu, beloj košulji, mašni i cipelama“.
∗
Džerima sedi u krčmi, a za jednim popunjenim stolom u ćošku veselo
društvo dobro jede i pije.
„Gazdo, daj naplati“ – obraćaju me se gosti.
Prilazi Rade s nekim papirićem i od oka im saopštava cifru.
Oni ga gledaju zbunjeno: „Mnogo je Džero, gde je račun?“
Džerima im se brecnu: „Ja to znam napamet, kakav račun!?“
„E, pa, ne može tako…!“ – stadoše da žustro negoduju.
Džera ih brzo prekida: „Ma ‘kol’ko date.“
I dadoše po svom nahođenju
Koristimo kolačiće kako bismo osigurali da vam pružimo najbolje iskustvo na našoj web stranici. Ako nastavite da koristite ovu stranicu, pretpostavićemo da ste zadovoljni.OkPolitika privatnosti
Baš dobar članak, dosta sam mlađi pa i nisam znao za ovu kafanu, a ni za njene anegdote.